Едуард Мьорике
Носталгия

Превод от немски: Димитър Дублев, —

chitanka.info

На всяка стъпка сменя се светът,

далеч остават близки и родина.

Сърцето спомня своя бащин кът.

Грей хладно слънце в чуждата чужбина,

за мене всичко тук е непознато:

цветята край реката

и нещата

са с образ чужд и вид лъжлив.

Единствен бъбре ручеят пенлив:

„Защо, момче, към мене не прекрачиш,

че толкоз незабравки тук растат?“

О, те цъфтят във всеки кът,

но по-красиви знам.

Натам! Натам!

Очите мои плачат.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.